Cao ja sam poprilicno nova u ovom svemu, ali odavno nosim spiritualnost u sebi. Dolazim iz Bosne i sama sam “vesela” majka. Imam blizance njima je 7 godina, i sama sam postala bolji roditelj odkako koristim odredjene supsance (pocet ik tako reci) Vidi nesto! Na supstancama se vratis sebi i svojoj prirodi, pretezno nam svima bljeste slike iz naseg djetinjstva. Eh onda kad pogledam ovu svoju djecu tacno nekako mogu da udjem u njih i shvatim zasto rade nesto i imam bolji pristup u odgoju i bolju komunikaciju, a vidim i na njima da mi se vraca sve sto ulazem u spiritualnom smislu (ne horoskop i te gluposti) vec prizenljenost, i da ne upadaju u ovaj danasnji matrix. Znam da je proslo skoro 10 godona od vasih konentara ali evo mozda ste i vi u medjuvremenu dobili djecu, smirili se? Itd? I sta je jos jako bitno kroz suptance bolje razumijes ljude oko sebe i lakse otkvitas one lose, nekako imas muda da stanes za sebe da drzis do sebe. Takodjer se bolje razumijem sa svojim roditeljima. Sto je prije bila katastrofa i ostavilo na mene velike traume tako da ja iskreno te svoje traume lijecim kroz svoju djecu, tj da im dajem slobodu, i zdrav nadzor. Zelim da zive svoj zivot i da budu sretni. Da budu ono sto jesu a ne da ih neko gura da budu nesto sto nisu. Mala vec sad govori da zeli da bude unjetnica, a nikad ih nisam therala da rade nesto sto ne zele. Ako mali hoce da spava u dresu u kojem je trenirao taj dan, nek spava nek se siri ljubav i prema hobiju i strastima itd. Nek se izžive u dobu kad treba da to nesto izžive kako ne bi morali da nadoknadjuju u zrelijim godinama, nego da mogu da se fokusiraju na ono sto je bitno kad budu punoljetni. Jako sam emotivna na njih jer sam sretna da je Bog odabrao bas mene da budem mama bas toj djeci. I bas zato treba da budu ono sto su oni, ne da nastave mene i moj zivot ili da ulaze u neki kalup. Ja sam i dalje ja, samo sto raste kroz njih, puni su novih i pametnih ideja (ne vise na telefonu i tabletu) mala svaku misao nacrta, svaki cetez cuvam za uspomenu. Jednostavno sam mama kakvu sam i ja sama zeljela. I mislim da je ok da sami sebe vracamo na fabricka podesavanja i kad smo roditelji, bas zato sto jesmo roditelji, ali i dalje smo mi ono sto mi jesmo i ne treba da gubimo svoju licnost. Djeca od nas sve kopiraju, i ako me supstanca ucini boljom osobom i prema njima zasto onda da se ne ljecim?
![👌🏻](//cdn.jsdelivr.net/gh/twitter/twemoji@latest/assets/svg/1f44c-1f3fb.svg)
Da li ce oni ili nece to ne mogu nikad reci, uglavnom ja to radim van njihovog prisustva. Pri tome da napomenem da sam sahrana i radim svaki dan, djeca treniraju dva razlicira sporta, idu na slikarstvo kad zele, a kad ne zele porazgovaramo kolika im je zaista zelja za necim, i da li su mozda trenutno umorni da to rade itd. Drugi su razred oš, dajem im do znanja da ne treba da odlazu svoje obaveze s toga redovno rade zadace, koja ih naravno smara ali se potrude da to “skinu” Kazite mi sta vi mislite? Otporna sam na svaki vid kritike. Hvala.